31. decembra 2014. taksi je prolazio kroz San Francisko.
Vozivši rutom od Kineske četvrti, prema Merinu.
Taksi je prevozio jednog putnika... ženu.
Njeno pravo ime je, Adelajn Boumen.
Trenutni pseudonim, Dženifer Larson.
Ovo je prvo... i zadnje poglavlje njene priče.
BEZVREMENSKA ADELAJN
Žao mi je, morate biti tihi. Otac mi spava, radio je noćnu. Uđite unutra.
Sinoć završih razdvajanje boja u digitalnoj štampi.
Skinuo sam neke slidže s neta. Uklonio mane fotošopom i odštampao.
To je moja tajna... tragovi prašine i diskoloracije.
Niko neće primetiti razliku ni za milion godina.
Zašto 29? Da sam na vašem mestu, smanjio bih koju godinu...
Svakako biste prošli. -Baš si ljubazan, Toni.
Dobar posao. -Bilo je zadovoljstvo poslovati s vama.
Ako zatreba i vašim prijateljima...
Zašto ovo radiš? -Šta? -Pametan si, falsifikovanje je krivično delo.
250.000 $ kazne, šest godina u zatvoru. -Sranje, ti si policajac?
Ne, ja sam najdalje od policije što se može biti.
Ne volim videti protraćen potencijal Džefe. -Toni, zovem se Toni.
Autogram na bejzbol lopti u sobi,
potpisan je Džefu. Nemoj biti neuredan. Male stvari te mogu odati.
Dušo, kući sam.
Rise? Zdravo!
Dođi ovde, momče! Obožavaćeš novu seosku kuću.
Čist vazduh, oranice i hektari šume, planinski potok.
Osećaćeš se opet kao štene.
Znaš da ti je pra prabaka rođena samo nekoliko gradova odavde?
Kao i moja! Ne u isto vreme, naravno. Moram da idem na posao.
Do gradskog arhiva. -Potrajaće, gužva u saobraćaju. -Idite Hajdom.
Radovi su na Hajdu. -Krenite ovuda s Golfa na Buš, s Polka na Grov.
I onda me ostavite na uglu pijace. -Želite moj posao? -Nikad se ne zna.
'Jutro, Dženi. -'Jutro. -'Jutro.
Ćao Kenete. -Mislili smo da nećeš doći zbog novogodišnjih priprema.
Još uvek je sreda. Zabava ne počinje do večeras, u svakom slučaju.
Pa, jesi li za malo uzbuđenja u ovom trenutku? -Naravno, šta je to?
Tvoje omiljeno, arhivske vesti. Konačno ih digitalizujemo.
Treba nam mala pomoć oko priprema za isporuku. -Volela bih.
DRUGI SVETSKI RAT 1945. SMRT LENJINA 1924.
GODIŠNJI IZVEŠTAJ EDISONA ROLA 1906.
OBILAZAK SAN FRANCISKA KROZ MARKET ULICU, 1906.
ZEMLJOTRES POGODIO SAN FRANCISKO, NA HILJADE MRTVIH.
PRVO NOVOROĐENČE U NOVOJ GODINI
Adelajn Mari Boumen, rođena je u 12:01, 1. januara 1908...
U dečjoj bolnici, u San Francisku.
Jedinica Fej i Miltona Boumena.
POČINJE IZGRADNJA MOSTA GOLDEN GEJT.
16. juna 1929. tek što su se Adelajn Boumen i njena majka,
zaustavile diviti prostranstvu, gde će 3 god. kasnije gradnja biti gotova
na Golden Gejt mostu. Mladi inženjer, pokazuje neuobičajenu uglađenost.
87 dana kasnije, Adelajn se udala za Klarensa Džejmsa Preskota...
U staroj Sent Meri katedrali, u San Francisku.
Tri godine kasnije, Adelajn je rodila devojčicu.
Dali su joj ime Fleming, po Adelajninoj baki od oca.
17. februara 1937...
Osam radnika i dva inženjera izgubilo je život kada je deo skele
pao kroz sigurnosne mreže tokom izgradnje mosta Golden Gejta.
Među pokojnima je bio Adelajnin suprug.
Deset meseci posle suprugove smrti...
Adelajn se vozi na sever do kolibe na plaži svojih roditelja.
Gde ju je 5-godišnja Fleming čekala...
Onda se dogodilo nešto vrlo neobično. Nešto, gotovo čarobno.
Sneg je pao u okrugu Sonoma, u Kaliforniji!
Uranjanje u ledenu vodu dovelo je do hipoksije njenog tela.
I prestanka disanja, usporivši joj otkucaje srca.
U roku od dva minuta, telesna
temperatura Adelajn Boumen pala je na 30 stepeni.
Srce je prestalo da joj kuca.
U 20:55, munja je pogodila vozilo...
Ispraznivši 500.000.000 volti struje. I proizvodeći 60.000 ampera struje.
Posledica je bila trostruka...
Prvo, strujni napon pokreće srce Adelajn Boumen.
Drugo, trgnula se iz hipoksičnog stanja,
uzimajući dah po prvi put nakon dva minuta.
Treće, na temelju Fon Lemanovog principa kompresije elektrona u DNK,
koji će biti otkriven 2035. godine.
Adelajn Boumen će od sada biti imuna na starenje.
Neće više nikada ostariti ni jedan dan.
MIR
Kako su godine prolazile, Adelajn Boumen je tvrdila da
je njen nepromenjen izgled kombinacija zdrave ishrane
vežbe, naslednih gena i dobrog izgleda.
Adelajn? -Merijem, zdravo. -Bože! Nimalo se nisi promenila!
Baš si ljubazna. -Fleming? Odrasla si! -To kažem i mami, ali ne veruje.
Žao mi je moramo krenuti. -Izgledate kao sestre! -Prestani, uobraziću se.
Kako je to moguće? -Nova krema za lice iz Pariza.
Od pčelinjeg voska. -Ćao, drago mi je što sam te videla!
Potrebne su promene. Posle 7 dana u tihom predgrađu.
Adelajn su zaustavili, zbog manjeg saobraćajnog prekršaja.
Gđo, tu piše da ste rođeni 1. januara 1908...
Tako je. -Znači, imate 45 godina?
Da. -Gđo, zadržaću ovo. Svratite do stanice da ga uzmete.
I ponesite rodni list. -Rado, odgovara li sutra ujutru?
Naravno.
Ubrzo se Adelajn preselila u San Francisko.
Zaposlila se u administraciji na Medicinskom fakultetu.
Tamo je iskoristila svaku priliku za istraživanje svog stanja.
Nakon godinu dana intenzivnog učenja...
Adelajn se suočila s činjenicom...
Da za njeno stanje, nema naučnog objašnjenja.
Član ste Komunističke partije? Jeste bili njihov član?
Adelajn? -Žao mi je, pogrešili ste.
Mi smo iz FBI-a, gđice Boumen.
Postavili bismo vam par pitanja. -Zašto? Nisam ništa učinila!
Uzorna sam Amerikanka! Usuđujete se mi smetati
na radnom mestu? -Nije moglo drukčije, gđo.
Nemamo evidenciju vašeg boravka. Ovuda.
Ne brinite, gđo Boumen. Samo ćemo odraditi nekoliko testova na vama.
Ako te kontaktiraju, kaži, otišla je u Evropu na odmor. I nije se vratila.
Sledeći put kad se vidimo, imaću novi identitet.
Uvek ću ti biti majka. Predstavljaćeš me kao prijateljicu.
Nemoj, mama... -Mora ovako biti. Drži...
Kako bi osigurala slobodu i bezbednost za sebe i svoju ćerku...
Adelajn se zaklela da će biti u pokretu...
Menjati svoje ime, prebivalište i izgled svake decenije.
I nikad neće reći svoju tajnu nijednoj živoj duši.
Za 7 nedelja, kad Dženifer Larson, nestaje zauvek...
I Suzan Flejčer odlazi boraviti u seoskoj kući u Eštonu, Oregon...
Adelajn Boumen, osim jednog trenutka slabosti...
Kojim je prekršila svoj zavet u poslednjih 60 godina.
Ćao, Regan. -Amanda, nećeš me ispaliti?
To je bilo prošle godine. Zašto mi ne veruješ?
Ladno nisi dobila bolju ponudu, ne verujem.
Nemoguće! Da te pokupim u 20h? -To je drugi razlog zbog kog zovem.
Grand Hotel sa Nob Hila šalje auto po mene. -Vidi! -Bila si tamo za Novu?
Samo jednom, pre sto godina. -Mislim da je prilično otmeno.
Spremam se za pokret. Vidimo se uskoro, ćao Regan.
Jesi li gladan? Nisi?
Ti želiš izaći sa mnom večeras, zar ne? Žao mi je druže, devojačko veče.
Ejveri, ako ne skloniš ruku... -Ruke su mi na stolu! -Adison.
Hvala. -Srećna Nova Godina! -Amanda, to si ti pljeskala, zar ne?
Kako si pogodila? -Imaš dobre manire. -Mi smo poslednje dve!
Uzmi čašu! -Šta propustih? -Neko veselo čavrljanje.
Bez obzira na godine, u novogodišnjoj noći je
sve moguće. -Šta predlažeš? -Kao i uvek, naći pravu ljubav. A ti?
Proživeti ovu godinu kao da mi je poslednja.
Ko zna, sve je moguće. U našim god. Ma nek' ide život. "Idemo lumpovati."
Neženja na tri sata skuplja hrabrost! -Kakav je? -Smeđa kosa, plave oči...
Kad sam s tobom, samo omladinci prilaze. -Evo ga. -Dobro veče, dame.
Dobro došli u jazbinu kuguarki! Nemamo više od 28 godina.
Ljubazni ste! Kako se zovete? -Dejl Devenport. -On je slikar. -Stvarno?
Izgladneli, pošten umetnik, ne prihvata pare od porodice.
Izvinite, znamo li se? -Ne, ali vaš Kartijeov ručni sat, jedan od prvih.
Pretpostavljam da ste ga nasledili od dede. -Pradede. Kako znate da slikam?
Ruke su vam prekrivene bojom. To je bilo jednostavno.
Sedite Pikaso! Častimo vas pićem. -Naravno.
Srećna Nova godina. -Sretna Nova godina. -Hvala.
6, 5, 4, 3, 2, 1... Srećna Nova godina!
Halo? Hvala ti draga.
Ne moraš pevati... Nemoj, molim te. Imala sam puno rođendana.
Gde si? Nisi uopšte izlazila?
Ne krivim te. Ostaje dogovor za sutra?
Super, dobro, naspavaj se. Volim te. Laku noć.
Ko god on bio, nadam se da ima dobar izgovor. Nisam vas hteo uplašim.
Tradicija u Novoj godini nalaže. Ako ste sami, trebate poljubiti stranca?
Čuli ste već za to. -Samo jednom od mladog Binga Krosbija...
Sličnog tipa. Srećna Nova godina.
Prestara sam za ovo. -Ne! Nemoj ići.
Zovem te sutra. Sve ćeš mi ispričati, volim te. -Doviđenja draga!
To će me naučiti da ne guram prste gde im nije mesto.
Nešto mi govori da nećete. -Znate, to je bio riskantan potez.
Šta? -Nećete se predstaviti pre odlaska? -Izuzetna smelost.
Ja sam Elis drago mi je upoznati vas. -Poput ostrva? -Nijedan čovek nije.
Ja sam Dženi. -Poput pesme?
Gde si Sem... "Tužan i umoran sam."
Sem je stario, ali dodaj. "Dženi me je poljubila."
Ko je to napisao? -Neki od romantičara, mislim...
Sada niste sigurni! -Jesam, ali ja... ne želim da izgledam kao sveznalica!
Šteta, obožavam sveznalice.
Pa... gde idete? -Na neko mesto s boljom hranom, u moj stan.
A vi? -Nazad na zabavu. Želelo sam se spustiti liftom s vama.
To je bio riskantan potez. -Zašto?
Ostavili ste pratilju. Nadam se da je vredelo. -O čemu to pričate?
Ma, hajde! Lepa žena u plavom. Njeno ime se završava sa "kova"?
Ne! Njeno ime je Agnus Bogs.
Njen ujak je kuvar. Reću mu da volite njegovu hranu. I nije mi pratilja.
Taksi, gđo? -Da molim vas, hvala.
Laku noć.
Sačekaću ga s vama. -Da bi saznali gde živim?
Olakšaće slanje cveća. -Dobro. Hvala vam, ali snaći ću se.
Zbogom, bila je lepo upoznati vas.
Hvala. -Pričekajte!
Opet vi! Stavljate ruke na mesta gde ne pripadaju.
Kako ćemo stupiti u kontakt? -Srećna Nova godina, Elis. Hvala vam puno.
Kasnim li? -Ne više nego inače. -Srećan rođendan mama. -Hvala draga.
Tako sam srećna što te vidim.
Ne moraš mi uvek slati čestitke. Volim te. -I ja tebe.
Dakle, kada se seliš natrag gore?
Treće nedelje u februaru. -Prema rasporedu. -Naravno!
Vidim, već zaboravi naš mali razgovor o soljenju?
Ne, jednostavno sam odlučila da ga ignorišem.
U stvari... I ja razmišljam o selidbi.
Ti voliš to mesto boravka. -Da, ali previše me toga plaši.
Prošle nedelje, Kejl Alfonso je pala i slomila kuk.
Doktor je rekao da možda nikad neće napustiti bolnicu.
A onda, već sledećeg dana, Moli Endrjus me je pozvala...
Pričala mi je o divnom domu za penzionere, u Arizoni.
Preselila se prošlo proleće, kaže da nikad u životu nije bila srećnija.
Šta je bilo? -Kupila sam kuću u Oregonu, da bih bila bliže tebi.
Da bi mi došla u posetu. I uselila se kod mene, vremenom.
Nismo živele zajedno od srednje škole. -Ali... ne postaješ mlađa.
Šta ako se preseliš u Arizonu i nešto ti se desi? Ako se razboliš?
Onda se nadam, da ćeš doći i brinuti se o meni.
Šta ako "zakasnim"? -Ne, ne! Nećemo o tome pričati.
Ne na tvoj rođendan. Ovo je praznik!
Skoro sam pala s nogu! -Šta vas dvoje snujete?
Glavna vest, gospodin Džons je donirao 50.000 $ vredno
1. izdanje klasika ovoj biblioteci! -Koje knjige, jel' znaš?
Saznaćemo uskoro, zvali su iz njegove kancelarije i lično će ih dostaviti.
Zdravo. -O, ne! -Ja sam Elis. -Dobro došli g. Džons! -Hvala.
U ime Društva za očuvanje istorijskog nasleđa San Franciska,
želela bih izraziti našu iskrenu zahvalnost, za Vaš velikodušni dar.
Ostavih pošiljku na recepciji. -Hteli smo vas slikati kad donirate knjige.
Da, naravno. Izvinite me na momenat.
Hej? Ja sam. Sveznalica. -Šta ti radiš ovde?
Imam nešto i za tebe. Neko cveće.
Dejzi Miler Henrija Džejmsa, Maslačkovo vino Reja Bradberija.
Beli Oleander, Dženet Fič.
Baš promućurno. Kako ste znali da ovde radim?
U odboru sam. Videh te pri izlasku s sastanka. -Što ne reče u liftu.
Da smo se sreli u višoj zgradi... Imao bih vremena da to pomenem.
Ne znam za vas, ja sam spreman za donacije. -Odlično, biću ovde.
Ne, želim da primiš knjige u ime biblioteke. -Ne mogu. -Možete.
Ne želim se fotografisati. -Ne brinite. Izgledate zapanjujuće.
Nije sujeta. Mrzim da se slikam.
Kako hoćeš, ako ih nećeš prihvatiti, neću ih donirati.
Ne bi to učinio. -Hoću... "Naložiću vatru s nekom."
Samo... ne volim da se fotografišem, Elise.
U redu. Evo alternative. Dopustite mi da vas izvedem sutra.
U redu, to je nemoguće.
U redu, onda ću spakovati knjige. Žao mi je.
Gde? -Neko mesto na kojem nikad nisi bila.
Ako je u gradu, čisto sumnjam.
Pokušajte. -Možete ostaviti čizme ispred kada završite.
Biću napolju. -Hoćemo, hvala Tome. -Ma ništa.
U redu. Odustajem. -U prvoj godini zlatne groznice...
Oko 60.000 ljudi dođe u San Francisko brodom.
Većina krenu u brda, napuštajući brodove. Stotine ih ostade na obali.
Centar San Franciska je izgrađen na njima.
Nisam znala. -Gradske službe pronašle su ovo kopajući kanalizaciju.
Bože. -Zar nije zapanjujuće? -Je li to... -Da, to je brod.
Ovo je neverovatno! -Morali smo odmah stati sa kopanjem, naravno...
Želimo biti dostupni javnosti. -Mi? -Društvo za očuvanje istorijskog
nasleđa San Franciska. -Vi ste u odboru. -Danas se lako uđe u odbor.
Kako si uopšte došao do svog bogatstva? Nasleđe? -Sreća.
Bio sam apsolvent matematike na faksu...
U slobodno vreme sam razvio algoritam za analizu klimatskih podataka.
Ali moj cimer je shvatio da se takođe može koristiti za ekonomsku prognozu.
Pokrenusmo kompaniju u studentskoj sobi.
Prodasmo je nakon par godina, on je sa svojim delom u penziji na Fidžiju.
A ja s mojom polovinom, radim ovo. -Vaš posao je doniranje para.
Da, promeniti svet je teže nego što izgleda.
Šta je s tobom, Dženi?
Imam psa. -U redu.
Trebala bih da se vratim. -Ali nismo ručali.
Prekasno je, Elise. Smem odsustvovati sat vremena.
U redu. Dopusti mi bar da te ispratim natrag.
Hvala ti za sve ovo. Trebaš znati da se selim.
Imam ideju. Ispričaću ti vic. Ako se nasmeješ...
Pre nego što se odseliš, izađi još jednom sa mnom.
Ako se ne budeš smejala, ja ću znati da smo nespojivi i rado ću odustati.
"Sigurno je presmešan." -Najbolji vic ikada.
Ali je suptilan, sofisticiran, teško ćeš ga shvatiti.
Verovatno. -Voliš li bejzbol? -Volim. -U redu.
Jednog dana na Fenvej Parku Ted Vilijams... znaš li ko je on bio?
Udarač. Prosek udarca 344, zar ne? -Šta? Da. Taj Ted Vilijams.
On je bio u Fenveju i dolazi konj i kaže: "Želim igrati za Sokse".
Pravi konj? -Pravi konj. On kaže, u redu, šta možeš?
Konj kaže: "Gađam bolje od tebe."
Uzima palicu sa zubima i Ted kaže: "U redu".
Baci mu par put... pravo u tribine.
Ted kaže: "Mašala"!
Šta još? Konj kaže: "Presretača."
Ted mu baci par loptica po zemlji...
On je usisivač. -Da! Ted kaže: "Znaš li bacati?"
Konj ga pogleda i kaže: "Bacati?" Ko je još čuo da konj baca.
Tako je! Dame i gospodo, šarmom damu osvojih.
Nikad nisam čula gori vic u životu. -Hvala. -To nije bio kompliment.
Večera u utorak, kod mene. Stan 303, 18-ta ulica. U 20h.
U redu.
LUKA U SAN FRANCISKU
'Jutro, gđice Larson. -'Jutro. -Šta mogu učiniti za vas?
Dodala bih punomoćnika na moj račun.
Zašto? -Putovaću neko vreme. -Putovati?
U redu, doneću papire. Odmah se vraćam.
Ove kompanije se visoko kotiraju. -Šta je ovo? Fotografska kompanija?
Tu su oko 50 godina. Prave foto-papir opremu.
Razvijaju nešto što se zove elektro fotografija.
Preporodilo bi poslovanje. Ali nema brze zarade.
Potrajalo bi par godina. -Obavezali biste se novčano. -Strpljiva sam.
Ko bi rekao? Promenili su ime. Sada se zovu...
Šta? Počinje sa "Z"... -Grčka reč, izgovara se: "Ziroks".
Ziroks? Upisaćemo je na karticu.
Ime punomoćnika? -Suzan Flajšer.
Suzan F, l... -A, j, š, e, r.
Spremila sam ti lososa. Moraš jesti ako želiš biti pravi pas sa farme.
Želim da isprazniš činijicu. Razumeš?
U redu, tako treba.
Halo? Elise?
Prekidam li? -Hej!
Bojao sam se da si odustala. -Ne, samo nevolje sa taksijem.
Ćao. -Zdravo. -Mogu li uzeti tvoj kaput?
U redu. Stan ti je...
Nedovršen? -Da! Primetila sam taj deo. Je li to umetnički izbor?
Ne. Moram okrečiti, izmalterisati, uvesti instalacije...
Ali radim to sam. Dakle, to će potrajati neko vreme.
Mislim da ti gori to što pržiš.
Smesti se gde želiš. Sedi i opusti se. -U redu.
Šta to spremaš? -To je delikates koji nije za svakoga.
Nadam se da će ti se svideti. Jesi li spremna? -Želiš li bubnjeve?
Voila! Bilo je između ovog i punjene prepelice.
Nisi valjda razočarana? -Presrećna sam! -Odlično!
Navali. -U redu.
Kakvo je? -Savršeno je, samo je muzika depresivna.
Ne voliš džez? -Volim džez. To je nešto drugo.
Moja mama je odrasla u Mejnu. "Bila je prava Engleskinja."
Slatka, ali izdržljiva. Moj otac, s druge strane...
Doslovno je zabio glavu u zvezde. Astronom je.
Upravo je otišao u penziju sa Stenforda.
Slavan je po tome što je navodno otkrio neobičnu kometu.
Neobičnu, na koji način? -Ima matematički savršenu perigeju.
Na osnovu proračuna, trebala je proći pored Zemlje u zimu 1981. god.
Je li prošla? -Nije, nije.
To ga nije sprečilo da je tražimo svake godine.
Bio je to svojevrstan ritual koji smo negovali.
Moj tata je još uvek u potrazi.
Ako popijem još jednu čaša vina, možda je i vidim.
Ne, hvala. -Hajde. Ima izreka u Italiji...
Anni, Amori e bicchieri di vino, run contano is mai.
"Godine, ljubavnici, čaše vina..."
"Godine, ljubavnici i čaše vina... te stvari nikada ne treba brojati."
Ne možeš ni zamisliti.
Sviđa mi se tvoj pogled. -Hvala.
Sviđa mi se način na koji čitaš. -Šta?
Prvi put kad sam te video, pri izlasku sa sastanka, čitala si.
Zavezane kose u rep i nosila si plavu haljinu.
Čitala knjigu na Brajevom pismu. Usporio sam gledajući.
Koliko si dugo gledao? -Dovoljno dugo da shvatim da nisi slepa.
I morao sam te upoznati. I nisam znao kada i kako, ali...
Znao sam da hoću.
Mislim... Mislim da se sećam tog dana.
Da, bila je knjiga na norveškom. I zbog svih samoglasnika, vokala...
Bilo je teško razumeti.
Šališ se. -Da. -Šališ li se? -Da, da, naravno.
Brajeva knjiga za početnike. Pesmice za decu i sl.
Šta god kažeš, verovaću ti.
Skoro ništa ne znam o tebi. -Bolje je ovako.
Ne, nije.
Šta bih mogla zadržati, i nikad ga se ne odreći?
Pusti me...
Zdravo. Dobro jutro.
Skloni ruke s mene. Neki od nas moraju zarađivati za život.
Razumem. Držiš me kao taoca.
Hoćeš li se ikada vratiti?
Jesi li sigurna da ne postoji niko ko govori engleski ili španski?
Ne, želimo sve. -Moram da idem. -Pričekaj, pričekaj.
Samo momenat. Pokušavam pričati na portugalskom.
Ne mogu. Šta želiš da kažeš?
Dobrotvorna fondacija želi kupiti 5.000 hektara šume.
Loše ti ide, da pokušam. -Hvala.
Kasnim na posao. -Stani, to je to? -Pusti me.
Udahnuo sam miris leta, ali dah predugo zadržah.
To je 1,50 $, gđo.
Gđo? -Predomislila sam se. Vozite dalje. -Važi.
Video sam te...
Vrati mi se...
Dejzi Miler ~ Henri Džejms
Rise. Rise?
Dušo, jesi dobro? Jesi li dobro, dušo?
Kreatinin u urinu je previsok. Znači da mu bubrezi otkazuju.
Toksini se talože, telo mu to ne može podneti.
Je li ga boli? -Teško je reći.
Da ste na mom mestu, šta biste učinili?
Ja bih razmišljao o tome... kako je imao prekrasan život.
Kako ste srećni, što ste se pronašli.
Mogu li na kratko ostati sa njim, molim vas? -Naravno.
Ćao Dženi! Elis je. Pokušao sam te dobiti par puta.
Nadam se da si dobila moje poruke. Nazovi me.
Beli Oleander ~ Dženet Fič
Dženi! -Šta ti radiš ovde?
Pokušao sam da te nazovem, ali... -Kako si došao do moje adrese?
Biblioteka. Nemoj se ljutiti. Nisam znao šta drugo da uradim.
Moj pas, pristala sam da ga uspavaju. -Žao mi je što to čujem.
Trebao si čekati da nazovem. -Dženi. -S razlogom ne dajem adresu.
Žao mi je, iskreno. -Ovo neće funkcionisati, selim se.
Jesi li ozbiljna? -Zdravo, za vas.
Barbara Ajrlend pre nego što se preselila na Floridu...
Rešila se svih knjiga. Nisam se mogla rešiti ni ove knjige, ako...
Izgleda da nisam jedina koja postaje nostalgična.
Imala si predivan život. -Volim tako i razmišljati.
Samo sam želela da si ti... bila više prisutna u njemu.
I ja takođe. -Sećaš se toga?
1954. bila sam prva godina na koledžu.
Tvoja poslednja slika koju imam. -Kad vidiš jednu, videla si sve.
Istinu zboriš.
Šta je bilo? Šta nije u redu?
Samo sam umorna od bežanja... laganja dobrim ljudima.
Onda prestani. Više te niko ne progoni.
Svako ko je ikada bio sumnjičav je odavno mrtav.
Ne moraš zauvek biti sama. Zar ti ne nedostaje nekoga da voliš?
Prošlo je tako mnogo vremena. -Nije isto kada nema budućnosti.
Šta lupetaš? Ti bar imaš budućnost!
Mislim na zajedničku budućnost. Ostariti zajedno s nekim.
Bez toga, ljubav je... Samo slomljeno srce.
Tako je svima. Koliko puta je moje srce bilo slomljeno?
Previše. -Da imam tvoj izgled i energiju, sutra bih se zaljubila.
Stvarno ti kažem. -Upoznala sam nekoga. -Šta?
Na dočeku Nove godine. Ušao je u moj lift.
Zašto mi ne reče? -Znala sam da ćeš tako reagovati.
Nemojte se previše uzbuđivati. Rekla sam mu da me ostavi na miru.
Bila sam grozna... okrutna. -Reci mu da ti je žao, da si pogrešila.
Ne mogu, odlazim. -Seliš se u Oregon, a ne u Timbuktu.
Hajde. Ako nećeš to učiniti zbog sebe, učini to za mene. Molim te?
Ćao. -Mogu vam pomoći? -Došla sam videti Elisa Džonsa. Ne očekuje me.
Da vidimo šta možemo učiniti povodom toga. A ti si?
Mnogo mi je žao. -G. Džons, imate gošću dole.
Kladim se da imaš ime. -Dženifer Larson.
Molim vas, recite mu da razumem ako me ne želi videti.
Došla sam da kažem, žao mi je... Moj život je bio neverovatan!
Duže nego što može zamisliti. Bila sam emocionalna, pre neki dan...
Shvatila sam da je previše bio ljubazan prema meni...
Bila sam previše glupa, da to razumem. Sada sam shvatila...
Htedoh mu reći da iskreno žalim zbog toga.
U redu. -Pitajte ga, može li sići dole?
Dozvoliti mi da mu se iskupim i izvedem ga na večeru. Molim vas.
Dženifer Larson. Kaže da razume ako se ne...
Čuli ste to? U redu, važi. Želi znati gde ga vodite?
Na neko mesto, na kom nikad nije bio.
Zdravo. -Ćao, Dženi. -Dođi.
Ne misliš valjda da je ovo prva radionica koju posetih?
Ne zanovetaj, ovde imaš dosta toga videti.
Ovo je bio jedan od najpopularnijih bioskopa u gradu.
Bioskop? -Da. -1930., žena po imenu Meri Elizabet Vuds...
Čitala je o magnatu koji je izgradio svoj bioskop...
U Kemdenu, Nju Džersi. Naravno, želela je isti takav u San Francisku.
Svi su mislili da je luda, a bila je! Spavala je sa svima, osim s mužem.
Ponašala se nadmenije od ostalih. Zapravo...
Ipak. Zbog lokalnih propisa nije mogla imati otvoreno pozorište.
I prevezla je sva auta ovde. To je filmsko platno!
Bilo je spektakularno... pretpostavljam.
Jesi li spreman za najbolji deo? -Naravno. -U redu, pogledaj gore.
Osvetlila je tavanicu fluorescentnim zvezdicama.
Dugo vremena, posvetila se stvaranju sazvežđa.
Zar nije prelepo? -Jeste...
Šta to radiš? -Upadaj.
Živeli. -Veliki paradoks svega toga je...
Što su naši izumi postali bolji, sve dalje dosežemo...
Ali ne u budućnost, nego u prošlost.
Svetlost tih događaja još nije doprla do nas.
Zašto li nekima istorija toliko znači.
Budućnost ima previše šarma. Mogli bismo razgovarati o našoj.
Elise... -Ne dalekoj budućnosti. Već o ovom vikendu. -Šta imaš na umu?
Moji roditelji uskoro slave 40 godina braka.
To je samo na par sati odavde. Pođi sa mnom.
U redu. Mogu li ja da vozim?
Bože! Znaš da je retko da vidiš Saaba u Dejtona 500.
Postoji razlog za to. Mogla bi uzeti u obzir i povremeno
skinuti nogu s gasa. -Ne znam o čemu pričaš.
Bože! Izvinite! Šta nije u redu s tobom?
Učini mi uslugu. Stani i pokupi je. -Ne bih da me izbode!
To je moja sestra. -Oprosti.
Š'a mai? -Treba ti prevoz? -A šta ti misliš?
Kako si? -Dobro sam. -Čibe! Još voziš Saaba?
I meni je drago da te vidim! -Ćao! -Kiki, ovo je Dženi.
Dženi, to mi je sestra. -Drago mi je. -Takođe.
Što mi ne reče da ideš busom. Pokupili bi te na stanici.
Ne koristim mobilni već dva meseca. -Zašto?
Protest zbog učešća tele komunikacionih kompanija u razvoju
visokotehnološkog sistema naoružanja. -Kiki je diplomirala na Berkliju.
Znači, nova cicojka? Jesi ga zbarila već?
Jesam, pre deset minuta, na tom zadnjem sedištu.
Kakva je priča s tom curom? Radi li tamo? -To je sve što mi Elis reče.
Hvala. -Prelepa devojka...
Radi u gradskoj biblioteci. -Možda voli čitati u miru.
Možda ga je proguglala, saznavši o velikodušnim doprinosima...
I planirano zarila svoje kandže u njega.
Kladim se da je tako. -Već su trebali da dođu. -Ti uspremi sto.
Došli su! -Znam. -Kako izgledam?
Prelepo.
Eto i vas... -Zdravo, mama.
Dušo! Izgledaš odlično. -Vidi koga smo usput pokupili.
Zdravo, dušo. -Ovo je Dženi. -Zdravo.
Drago mi je. -Takođe. -Iscrpljeni ste od puta.
Nismo. -Doleteli smo za 18 minuta.
Ne zezaj me. Znaš da mrzim brzu vožnju.
Dženi je vozila, nisam ja. Svega mi, kao da ima 9 života.
Daj mi kaput. -Važi. -Nema vas, ne znaš gde živiš.
Ovo je moj otac, Vilijam. -Oče, ovo je... -Adelajn.
Dženi, zapravo.
Tata, jesi dobro? -Žao mi je, to je samo...
Ti si pljunuta kao moja stara prijateljica... Adelajn Boumen.
To je moja majka. -Šalite se? Stvarno?
Da. -O, moj Bože! -Poznavali ste je?
Jesam! Bili smo baš bliski.
Upoznah je u Londonu. -Živela je tamo 60-tih.
Pre nego što se... preselila u Pariz i upoznala mog oca.
Neverovatno. Kakvi su izgledi za to!
Vi ste preslikana majka. Sigurno vam to stalno govore.
Otkad znam za sebe. -Baš smo bili bliski.
Ponavljaš, dušo. Nikad mi je nisi spomenuo. -Jesam. -Nisi.
Znam sve tvoje "bliske" prijatelje. -Kako vam je majka?
Preminula je. Pre šest godina. -Nije valjda. Stvarno?
Baš mi je žao.
Bila je izvanredna žena. -Geni su čudo.
Jeste gladni? -Napravila sam tortu sa sirom.
Umorni smo. Idemo na sprat, ako vam ne smeta?
Takođe. -Stvarno? Sobe su spremne. -Spavaš u zadnjoj sobi.
Drago mi je što sam vas upoznao. -Tata... -Dušo... laku noć.
Gđice! Tako će vam crći motor. -Hvala na savetu.
Bar ćete pocrneti.
Sve sam pokušala, neće da krene.
Jednostavno neće. -Treba ga malo pogurati.
Stisnite kvačilo, pustite kočnicu i uz guranje će krenuti.
U redu. Hvala vam.
Jeste spremni? -Jesam. -Krećemo. -Važi.
Pustite kvačilo! -Hvala vam!
Nema na čemu.
Narednih pet nedelja, proveli su zajedno.
Adelajn će učiniti nešto, što je obećala sebi da nikada neće.
Niste mi rekli kako se zovete? -Adelajn Boumen.
Prijatelji me zovu Dela. -Lepo ime. -Hvala vam.
Tri nedelje kasnije, semestar mu se završio...
Vilijam se vratio kući, u SAD. Adelajn je pošla s njim.
Jesi se naspavao? -Jesam. -U redu.
Izvini za sinoć, nisam nameravao da te osramotim...
Drma me senilnost. -U redu je.
Kada si legao? -Čitao sam knjigu do kasno.
Zdravo, dušo. Gde je Dženi? -Sići će za sekundu.
Nije spavala, samo se okretala u krevetu. -Kako ste se upoznali?
Upoznali smo se u liftu na Novu godinu. -Želite li kafu? -Ne, hvala.
Uočio sam je i pre toga. U biblioteci je čitala knjigu na Brajevom pismu.
Bila je posebna. -Izvoli dušo. Kao i njena majka.
Kako si upoznao njenu majku? -U zaseoku izvan Londona.
Njen auto se pokvario i ja sam joj pomogao.
Ona je Engleskinja? -Nije, tamo je studirala francuski jezik.
Govorila je na četiri jezika? -Jeste. -Dženi je pravi poliglota. -Stvarno?
Sa koliko godina si je upoznao? -Oko...
Recimo, bio sam na drugoj godini medicine, imao sam oko... 26.
Razmišljao sam da napustim medicinu, dosadila mi. Ali sam bio...
Bojažljiv od novog početka. Rekao sam...
Rekao sam Adelajn za to, samo se nasmešila.
Rekla je: "Teži ka tome, ne budi smešan." Život je suviše kratak.
Bez nje ne bih otkrio astronomiju i fiziku.
Par godina starija od mene, previše mudra. I tako... sofisticirana.
Ona...
Šta je bilo dušo! -Prekini, Vilijame!
Šta nije u redu? -Misliš da je ovo smešno?
Šta sam učinio? -Bili ste baš bliski, ponovio si dva puta.
Lice ti se ozarilo kada si pričao o njoj. Bićeš nostalgičan ceo vikend?
Preslikana je majka, vratiše se uspomene. -Ne volim biti drugi izbor.
Kako to misliš? -Pogotovu ovaj vikend. -Drugi izbor? -Da.
Četrdeset godina, dušo... A drugi izbor? Ma daj.
Dušo, preteruješ. -Misliš?
Ljubomorna si? -Zapravo i jesam.
"To je bilo kratkog daha."
Zvučalo je da je bilo ozbiljnije. -Volim te.
I ja tebe volim. -Dođi ovamo.
Evo me! Ovaj vikend nije ispao romantičan.
Drago mi je što se lepo nosiš sa tim. -Ne brini! -Sve ću ti nadoknaditi.
Ne zameri mom starom. Zna me tako osramotiti.
Meni je drag. -Izgleda da ti je majka bila posebna.
Bila je.
Kiki! -Slušajte, tata nije izgubio 47 partija u nizu...
Silne para ti uložih u obrazovanje, a slab konkurent. -Igrala si? -Nisam.
Kiki, dovlači dupe ovamo! -Moram li? -Da! -Da!
Poenta igre je skupiti što više klinova... -Pita! -Sirića.
Ma klinovi! Skupljaš ih dok ne dovršiš krug za pobedu.
Pitanja nisu zanimljiva! -Zato se zove Trivija.
Navešću primer: "22. juna 1938. američki bokser odbranio je
titulu u teškoj kategoriji pobedivši Maksa Šmelinga u prvoj rundi."
Teško pitanje. -Znam, šta mislite?
Soni Liston? -Džo Luis. -Stvarno lep pokušaj.
Žene i boks, simpa. -Molim? -Šta reče?
Dame uzvraćaju udarac. -Baci kocku. Važi. -Žene su ružičaste. -Ružičaste?
Prvi predsednik Sjedinjenih Država rođen u bolnici? -Džimi Karter.
Džimi Karter. -Munjevit odgovor.
Početnička sreća. -Ne bih rekla, pokušaj ponovo.
Na kojem događaju je Hula Hop imao svoj debi?
1956. na Svetskom sajmu u Skenektadi, Njujork.
1956. na Svetskom sajmu u Skenektadi, Njujork. -O, moj Bože.
Bravo! -Sir. -Pita. -Klin.
Hajde, učinimo to. -Previše pritiska. -Osećate nešto?
"Pobednički niz se dimi." -Slušaj porodičnu pošalicu.
Šta će se pre dogoditi? Tata će izgubiti u "Triviji"...
Ili će se Dela konačno pojaviti? -Dela?
Da. Pomenuh ti kometu što mi je otac otkrio.
Nazvao je Dela C 1981. Po mojoj pratetki Adel.
U redu, idemo! -Može? -Hajde tata. -Idemo, Dženi.
Za pobedu. Koja država je ponudila Albertu Ajnštajnu predsedništvo 1952?
Izrael. -Izrael.
Ne brini i dalje te volimo. -Kako se osećaš tata? Jesi tužan?
Dobro sam. -Pogledajmo drugu stranicu.
Poglavlje tri, pasus pod h. -Izvini. -U redu je, prošetaću malo. -Važi.
Da, pogledajmo desetu stranicu.
Šta misliš, koliko ima zvezda u našoj galaksiji?
Ne znam, petsto miliona. -Nekoliko stotina biliona.
Platon je verovao da... svaka duša ima zvezdu koja se vraća posle smrti.
Ako su živele moralanim životom. -Verujete u to?
Ne, ja sam naučnik. Platon je bio filozof.
Pesnik.
Zašto ste nazvali kometu po mojoj majci?
Da su mi proračuni tačni, ispostavilo se da nisu...
To bi bio najbliži pristup Zemlji. Bilo koje komete u 200 godina.
Drugim rečima... kao što je vaša majka bila...
"Tako blizu, a tako daleko." -Šta to znači?
Nameravao sam je zaprositi.
Imao sam zaručnički prsten u džepu.
Nije se pojavila.
Zamalo. Laku noć.
Vilijame. I ona je tebe volela.
Tek smo se upoznali, zar ne? Shvatam.
Bolje da začepim gubicu.
Ćutaću. -Reci šta je?
Šta je bilo? -Moram ti reći istinu. Ne mogu zamisliti život bez tebe.
Sigurno to ne želiš čuti.
Zaljubio sam se u tebe, Dženi. "Nema mi pomoći."
Ne znam šta da kažem. Nisam to očekivala...
Ništa ne govori. Želeo sam da znaš šta osećam prema tebi.
Zdravo. -Dženi. -Znate li gde su svi otišli?
Keti i Kiki su otišle na pijacu. Elis ode da trči.
U redu. -Čekaj! Imaš bubicu u kosi. -Koja?
To je bubamara. -Kažu da donosi sreću.
Skinuli ste je? -Jesam. -Hvala.
Recite Elisu da sam otišla prošetati.
Dela jesi li dobro? -O, moj Bože!
Slike i stare beleške sa prezentacija
Malo će te peći. -U redu.
Nemoj brinuti, sredićemo to.
Izvinite, zdravo. Možete li nas slikati? -Mogu.
Nema potrebe. -Lepo ćeš ispasti. -Mrzim da se slikam.
Svideće ti se. -Trošimo film. -Ne trošimo. -Stidljiva sam.
Tri, dva, jedan...
Znam ko si. Ti si Adelajn.
Šta? -Ovaj ožiljak. Isti takav...
Sam ja zašio. Molim te.
Reci mi istinu.
Vilijame...
Pomislih da razum gubim.
Kako? Kako je ovo moguće?
Ne znam. Bila sam normalna.
I jednog dana sam prestala da starim.
Želela sam ti reći. Ali nisam mogla.
Znaš šta bi mi uradili. Bila bih... -Znatiželja.
Primerak. -Da.
Zato si me ostavila? Zato si... nestala?
Ne možeš zamisliti koliko mi je bilo teško. -Mislim...
Mislim da mogu.
I nikad nikome nisi rekla? -Ne.
Da jesam, rekla bih Elisu.
Nemoj opet pobeći.
Nemoj opet nestati, molim te. Zbog Elisa. Adelajn... -Molim te.
"Sve ove godine si proživela, a život nisi spoznala."
Učini to zbog sebe i Elisa. Ostani Adelajn.
Ne znam kako ću. -Nemoj bežati, Adelajn. Adelajn!
Ne čini to Adelajn. Ostani, preklinjem te.
Pomisli na Elisa, nemoj ići Adelajn. Preklinjem te!
Elise, nisam spremna za ovo, ne mogu ti objasniti. Žao mi je, Dženi.
Tata! Tata! Gde su ti ključevi?
Ona je otišla...
Neće se vratiti, sine. -Šta se dogodilo? Šta je ovo?
Šta si joj rekao? -Ništa.
Nije imala objašnjenje. -Molim te, reci mi šta je rekla.
Ona nije sposobna za ovo. -Za šta?
Da se promeni.
Elis
Voliš li je sine? Slušaj me! Da li je voliš?
Da. -Kako znaš?
Tata, ne... -To je jednostavno pitanje. Kako znaš?
Bez nje mi život nema smisla.
Halo? -Dušo, žao mi je. Nisam te htela probuditi.
Je li sve u redu? -Jeste, htela sam ti reći... -Šta je bilo?
Bila si u pravu. Nema više bežanja. -Mama... Čujemo se sutra, važi?
Drago mi je to čuti. -Volim te. -I ja tebe volim. -Ćao. -Ćao, mama.
Mesec je odgovoran za mnoga dešavanja na površini Zemlje.
Zalutali meteor, udario je u Mesec 1178.
Prouzrokujući ekstremne plime
u svakoj mesečevoj fazi na Ognjenoj zemlji u Argentini.
Te noći, porast plime od 23%
prouzrokovao je buru 2000 milja od pacifičke obale.
Prouzrokujući povećanje molekularne jonizacije u atmosferi.
Prvi put nakon 78 godina. Sneg je počeo padati u ovom okrugu Sonome.
U ranoj fazi hipotermije telo pokuša generisati toplotu kroz drhtanje.
Ako to ne uspe, smanjiće se protok krvi u ekstremitetima.
Metabolizam se naglo usporava.
Umirete, a toga niste svesni. U završnoj fazi...
Žrtva udahne jednom ili dva puta u minuti.
Organizam dolazi u stanje suspendovane animacije.
Dženi! -U 22:07...
Telesna temperatura Adelajn Boumen pala je na 30 stepeni.
Srce je prestalo da joj kuca.
Konačno, u 107. godini života...
Adelajn Boumen je po svim definicijama bila mrtva.
U 22:09 bolničari lepe elektrode od defibrilatora na grudi Adelajn B.
Odbrojavaju propisnih 5 sekundi pre prenosa napona od 750 volti struje.
Kako je ona? -Uradili smo niz testova...
Neće joj ostati dugoročne posledice. To je neverovatno, iskreno govoreći.
Je li se probudila? Mogu je videti?
Iscrpljena je, ali možete prozboriti neku reč. -U redu, hvala vam.
Zdravo.
Dženi... -Zdravo. -Hej.
Znam zašto si pobegla. -Znaš?
Zato što sam ti sinoć rekao da te volim.
To te je preplašilo... -Dođi ovamo...
Volim i ja tebe.
Imam nešto da ti kažem.
Šta? Reci mi?
Kao prvo... ne zovem se Dženi.
Bože. Šta se desilo? -Ništa strašno. Nesreća, ali sam dobro.
Dobro mi je. Razumeš? Ovo je Elis. -Zdravo.
Zdravo. -O njemu sam ti pričala.
Drago mi je. Ja sam Dženina baka.
Šta je? Šta je bilo? -On zna istinu.
On zna...
Ne želim pokvariti zabavu, želeo bih nešto reći. Pre svega, hvala.
Keti i ja smo mnogo zahvalni što ste došli. Puno nam znači
što zajedno s nama proslavljate naših...
Prvih 40 godina braka. Kada sam prvi put upoznao ovu lepu damu...
U davnoj mladosti...
Imao sam dobru ideju, čime bih se bavio.
Zapravo, nisam znao šta sam želeo...
Da budem kad odrastem, ako sam uopšte i odrastao.
Njena predanost prema braku i porodici, prema meni...
I ljubav koju mi je pružala...
Došao sam do zaključka, da mi je najveća ambicija u životu...
Da je učinim najsrećnijom ženom na svetu.
I dalje radim na tome.
Nazdravljam Keti, za ljubav života moga...
Mojoj srodnoj duši, majci naše divne dece.
Za Keti...
GODINU DANA KASNIJE
Izveštavamo uživo sa Tajms Skvera.
Par minuta nas deli od dugo iščekivanog trenutka.
I pada kugle za ulazak u 2015. -Evo, dušo. Dobra devojka.
Bolje da požurite, zakasnićete na događaj.
Ja sam spreman već 10 minuta. -Baš si zgodan. -Hvala.
Spremna sam. Zakopčaj mi haljinu.
Sigurno ne želiš s nama? -Sigurno.
Tu je moj pratilac. Dođi ovde, dušo.
Volim te. -I ja tebe. -Moram uzeti torbicu i fotoaparat.
Ima velike brčiće. -Da.
Adelajn, jesi li dobro?
Jesam. Nikad bolje.
U trenutku kad je Adelajnino srce pokrenuo defibrilator.
Genska struktura se vratila u normalu.
I nastavio se prirodni tok starenja.
Nakon svega, Vilijam je bio u pravu. Kometa Dela C 1981 se najzad vratila.
Vratila se tek pola veka kasnije.
I bila je svetla i veličanstvena, baš kao što je i predvideo.
Prevod i obrada: Gale ~Posvećeno mom ocu~